Päiväys: 23.01.2007 Versio: 1.1
Suomennos: locomot, LadyGandalf, jali, Villae, miika-, mikko ja qwert
Oikoluku: locomot
KUUSI ELOKUVAA PITÄMÄÄN SINUT HEREILLÄ
Kaksi, neljä, kuusi, kahdeksan, kymmenen, -
12, 14, 16, 18, 20, 22, 24, 26, 28, -
30, 32, 34, 36, 38, -
40, 42, 44, 46, 48, -
50, kaksi, neljä, kuusi, kahdeksan.
Minä tulen. Minun tarvitsee vain nähdä teidät, ei ottaa kiinni.
- Ei tänne. - Tule nopeasti.
- En mene tuonne. - Pelottaako sinua?
- Ei mutta... - Pullukka!
Pablo, mihin menet?
Odota! Mihin menet?
Näin sinut, leikki on loppu.
- Oletko varma, että se on tämä? - Kyllä, 47.
- Eikö siinä pitänyt olla puutarha? - Ei nyt aloiteta taas.
- Äiti. - Juan.
- Kulta, se on siskosi. - Sano, että soitan takaisin.
- Hän on jo täällä, herra täydellisen kanssa. - Perhana, käskin heitä soittaa ensin.
He tulevat tänne lörpöttelemään ja kertovat sitten kaiken äidillesi.
"Tämän täytyy olla todella kallis ja..."
Se on perheeni, älä liioittele. Sopiiko?
- Ollaan kuin ei oltaisi kotona. - Kyllä, kiitos.
Tiedämme, että olette siellä. Näimme autonne.
- Onpa yllätys! - Yllätys!
- Olimme naapurustossa. - Tuo näyttää hyvältä. - Kiitos.
- Hei. - Nuo olivat vielä kotona. Tarvitsette niitä varmasti.
Hei, pikkuinen. Katso kuka tuli. Tätisi Teresa. Tule tänne.
- Tämä on siis linna? - No, linna...
Älä ole niin vaatimaton. Tämä on todella hieno.
Vanhaksi taloksi.
- Antiikkia. - Selvä, antiikkia. Näissä vanhoissa taloissa on ongelmana ylläpito.
- Se on todella kallista, onko teillä varaa siihen? - Tietenkin.
Menot ovat olleet hieman suuremmat viime aikoina.
Lapsi ja asuntolaina. Yritetään olla onnellisia.
- Älä vitsaile. - Olettehan vaihtaneet putket? - Miten niin?
Koska vanhat lyijyputket ovat myrkyllisiä, jos et tiennyt.
Ne on vaihdettava. Revi seinät auki...
En maalaisi seiniä vielä, jos ei halua tehdä työtä kahdesti.
Olen melkein saanut tapetoitua yläkerran.
Huono homma. Olisit kysynyt ensin minulta.
Kupariputket ovat parhaat. Nykyään tehdään putkia alumiinista ja palamattomasta muovista.
- Missä on pikkukaverin huone? - Yläkerrassa.
Tarvitset paljon ilmaa ja aurinkoa. Onhan vanhempasi ajatelleet sitä?
Marcos, hän näyttää kovasti sedältään Gabrielilta.
Hänellä on aivan samanlainen nenä.
Outoa, perheeni sanoo hänen näyttävän äidiltäni.
Hyvä Luoja. Eikö olekin kauhea?
Unohda se, poikani ei pidä tuota.
Näyttää aivan Adams Familyltä.
- Tuo mieleeni Festerin. - Festerin?
- Koska minulla ei ole niskaa? - Hajun takia.
Hajun takia? Vai hajun takia, typerys.
Kuule...
Emmekö olekin onnellisia?
- Pelottavaa, eikö vain? - Miten niin pelottavaa?
Joskus tuntuu, että meillä menee liian hyvin.
- Miten niin? - Ettemme ansaitsisi sitä.
Tunnet noin, koska olet ollut nunnakoulussa.
- Oikeasti, kaikilla on jotain ongelmia. - Aivan.
Ihmiset ottavat etäisyyttä toisiinsa, eivät tule toimeen toisiensa kanssa.
- Mehän rakastamme toisiamme? - Kyllä. - Lapsemme ei tuota ongelmia. - Ei.
- Ja ostimme unelmiemme talon. - Aivan.
- Se on niin täydellistä. - Mikä on sitten ongelma?
- Se ei ole reilua. - Sitten Jumala rankaisee meitä.
- Älä sano noin! - Sinähän se valitat.
- Anteeksi. - Anteeksi?
- Ja? - Tietysti, typerys. - Ja? - Tietysti.
Muistatko vihreän liikkeen?
- Muistan. - Täällä se on kuulemma normaalia.
- Ensin keltainen sitten vihreä. - Hyvä.
Ja tämä on? Onko tämä vakoilulaite?
- Mikä helvetti tämä on? - Itkuhälytin.
- Eli? - Voit kuulla lapsen menemättä hänen huoneeseen.
- Tämähän on nerokasta. Minun ei tarvitse nousta viiden minuutin välein. - Toimiikohan nämä?
Yksi, kaksi, kolme. Kuuletko?
- A-kanava. B-kanava. - Kuuluu.
Hyvää yötä.
Toimiko se?
Tietenkin. Nukutaan nyt kun voidaan. Hän herää ihan kohta.
Tule tänne. Käytetään hetki hyväksemme.
- Ei, olen väsynyt. - Anteeksi.
Olet oikeassa. Olemme väsyneitä, ei siinä mitään.
- Hyvää yötä. - Nuku hyvin, kulta.
Tiedäthän, ettei seksi ole minulle tärkeää.
Minusta se on vain tapa hyväillä toista. Puhuminen on tärkeintä.
Luuletko minun olevan sellainen, jolla on vain se yksi asia mielessä?
Olen juuri sellainen. Eiköhän oteta...
Mitä nyt?
- Kuuletko tuon? - Minkä?
- Hän nauraa. - Minusta se on parempi niin.
Parempi, että hän nauraa kuin itkee. Onko siinä jotain väärää?
Kuulen siellä jonkun.
Mitä? Miten kukaan voisi olla huoneessa? Älä tee minusta vainoharhaista.
Siellä on joku. Kuulen hengitystä.
- Hitot. Ne ovat häiriöitä. - Eikä ole.
- Taustakohinaa. - Seuraa minua. - Voi helvetti!
- Mitä teemme? - Mennään. Minä menen sinne.
Juan!
Kaikki hyvin, kultapieni.
Entä tämä? Tämä on isälle.
Hyvä ja vielä yksi. Juuri noin, loistavaa.
Katso, kuinka tyytyväinen poika. Hän nukkuikin hyvin verrattuna...
- Kaikki hyvin, tule tänne. - Se kuulosti niin todelliselta.
Se oli todellista. Minä kuulin äänet.
- Olen varma, että se oli itkuhälytin. - Se toosako? Älä pilaile.
Tiedämme, että ne olivat ääniä.
- Saakeli. - Tuo se oli. Tuo oli hänen sängyssään viime yönä.
Tämäkö? En usko, että se oli tämä.
- Vaikka olikin lähes yhtä kammottava kuin yöllä. - Sen siitä saa, kun ottaa kaikki lahjat vastaan.
Pyjamista lähtien kaikki on käytettyä.
En ikinä osta, mitä haluan. Kaikki tulee sisareltasi.
- Lopeta. Syytätkö häntä öisistä äänistäkin? - Aivan sama, mutta älä huuda minulle.
Etkö pidä pyjamista? Heitä ne sitten pois, kuten nämä romut.
- Mitä oikein teet? - Ei enää ääniä.
- Alat olla jo myöhässä ja säikytät lapsen. - Syytätkö minua siitä, että hän säikkyy?
- Siltä vaikuttaa. - Nyt riittää.
- Olen pahoillani. En halunnut paiskoa ovia. - Olen pahoillani, olen vain hermostunut.
Tiedän. Huolehdit pojasta ja talosta.
- Olen pahoillani. - Tuletko takaisin ennen kylpyaikaa?
Tietenkin. Pojan pitää päästä ajallaan kylpyyn.
Tulithan viimein. Mikä on päivän tekosyy?
Olen myöhässä, mutta viime yö oli hirveä.
Minulla se oli hirveä. Kääntäessäni kylkeä huomasin vaimoni makaavan vieressäni.
Se on hirveää. Niin käy joka yö, enkä pysty koskaan nukkumaan.
- Olen tosissani. Se oli ensimmäinen yömme uudessa talossa. - Entä sitten?
Et uskoisi sitä. Se vain...
Talo vaikuttaa riivatulta.
Älä huijaa. Nukut pommiin, entä sitten? Älä keksi mitään kummitusjuttuja.
Pidän sinusta, mutta tämä päättyy siihen, että joudun erottamaan sinut.
- Minä todella pidän sinusta. - Älä pilaile siitä, se on vakavaa.
Pelkäsin kuollakseni. Kuulimme ääniä itkuhälyttimen kautta.
- Ääniä? Kummitusten ääniä? - Juuri niin.
- Mitä ne sanoivat? - En tiedä.
Katsotaanpas nyt. Oletko tosissasi tästä, -
- koska tämä saa minut vapisemaan? - Olen aivan tosissani.
Äänet kuulostivat ihmiseltä, mutta sävy oli outo. En tiedä.
Selittämätöntä.
- Nauhoititko sitä? - Miten? Olin sängyssä.
- Kutsukaa Domingo. - Mistä on kyse?
- Tämä on hauska tarina. - Ei Domingoa.
- Hän on paras ja tuntee tuollaiset asiat. - Etusivulle? Miten Aragonian hirviö -
tai avaruusolio raiskaa naisen, ei kiitos.
- Odota. Tarina itkuhälyttimineen on hyvä. - Ei olisi pitänyt sanoa mitään.
- Voinko auttaa? - Kyllä.
Anteeksi. Etsin laitetta, jonka avulla voin kuunnella lasta.
- Itkuhälytintäkö? - Kyllä, itkuhälytintä.
- Mutta uudempaa mallia, sillä vanhemmissa on liikaa taustakohinaa. - Selvä.
Tässä on uusi malli, jossa on äänitunnistin vastaanottimessa.
- Vastaanottimessa? - Kuulette vain itkun.
- Selvä. - Näiden kanssa ei pitäisi tulla ongelmia.
Ei se ole minulle. Ystävät saivat vauvan ja -
ovat stressaantuneita, vaipoista, ulostamisesta ja pulloista. Kamalaa.
- Lapsen saamisen täytyy olla vaikeaa. - Totta kai, luulisin niin.
- Paljonko tuo maksaa? - Tämä on halpa. Jos haluat ystäviesi nukkuvan hyvin, -
- minulla on jotain parempaa. - Niin?
- Televisio? - Ei, monitori infrapunakameralla.
- Niin. - Näet ja kuulet heidät.
Ystäväni tulevat pitämään tästä. Otan sen.
- Laitanko sen lahjapakettiin? - Ei kiitos.
Oikeastaan, kääri sittenkin. Sehän on lahja, anteeksi.
- Mikä tämä on? - Uusinta uutta, voimme katsella häntä.
- Nukkuuko hän valot päällä? - Ei tietenkään. Se toimii pimeässä.
Myyjä sanoi sen olevan uusinta uutta.
Yhtä asiaa en tiedä... Selitän sen sinulle. Tarvitaanko pattereita?
- Hieno, eikö olekin? - Joko söit?
Älä syö sängyssä. Sotket joka paikan.
- En pidä tästä. - Miksi et?
- Silmät pelottavat minua. - Infrapuna toimii niin.
Katso, hän kääntyy.
Ja ilman häiriöitä. Siellä pikku söpöliini imee peukaloaan.
- Se pilaa hänen leukansa. - Leuan? Roskaa, luitko tuon perhelehdestäsi?
Olen imenyt peukaloani, kunnes menin armeijaan ja kaikki on kunnossa.
- Tämä on roskaa. - Sano, että pidät siitä.
- Lopeta ärsyttämiseni. - Sano, että pidät siitä.
- Pidätkö vai et? - Pidän, totta kai.
Kuvittele elokuvaa, missä kaikki itkeskelevät.
Sen sijaan katsomme elokuvaa pojastamme. Hän on päähenkilö.
- Olet niin rakastettava. - Niinkö?
- Kyllä. - Mutta en aina, muuten se ärsyttäisi.
- Teemmekö sen? - Minkä?
- Mitä luulisit? - Ei.
- Kyllä. - Ei.
- Kyllä. - Vakavasti?
- Kyllä. - Oletko varma?
Kuten aina? Pitäisikö minun käydä suihkussa?
- Älä viitsi. - Mitä?
Sonia.
Mitä sinä teet?
- Onko mitään arvokasta kadonnut? - Kaikki on vielä laatikoissa, mutta en usko.
- Onko ovi murrettu? - Ei.
Ei, suljimme ovet ja ikkunat ennen nukkumaanmenoa. Vauvan vuoksi.
Ettei hän putoaisi.
Hän on seitsemän kuukautta. Hän saa korvatulehduksen vedosta.
- Totta kai. - Mitä aiotte tehdä?
- Tehdä? Emme mitään. Mitä pitäisi tehdä? - Kuunnelkaa.
Odottakaa!
Lapsemme huoneessa oli joku. Ettekö usko meitä?
- Näitkö sinäkin sen? - Näki hän.
- Minä en nähnyt mitään. - Miten et nähnyt mitään?
Näin sinut lapsen kanssa, mies oli jo mennyt silloin.
- Ei sen ole väliä, minä näin hänet. - Uskon sinua.
Emme voi tehdä paljoa jos kyse on ammattilaisesta.
He viipyvät talossa tuntikausia, kun omistajat nukkuvat.
Joskus he varastavat makuhuoneesta ihmisten nukkuessa vuoteissaan.
- Luoja. - Kuinka kamalaa.
Teillä oli onnea. Ilman monitoria olisitte voineet herätä -
tyhjässä talossa, ja pahimmassa tapauksessa ilman lasta.
Sellaista sattuu, he vievät lapsen ja vaativat lunnaita.
- Ei voi olla totta. - Rauhoitu kultaseni.
Kiitos avustanne. Olemme jo paljon rauhallisempia.
- Se on naurettavaa. - Tiedän sen olevan typerää.
- Mutta muuten en voi nukkua. - En minäkään.
- Katsoitko sängyn alle? - Mitä?
En.
Valmista. Tulkaa niin selitän.
Hälytyksen kytkeminen päälle. "Päällä". Ja mikä tärkeää. Jokainen liike laukaisee hälyttimen.
Jos haluat mennä keittiöön tai jotain, kytke se pois päältä.
- "Päällä" ja "Poissa". - Luulisin sen olevan selvää.
- Ja tämä nappi? - Se on paniikkinappula.
- Mikä? - Paniikkinappula. Painatte sitä kun varkaat ovat talossa.
- Ja olemme täällä kolmessa minuutissa. - Kolmessa vai pikemminkin 10 minuutissa?
- Tai tunnissa, riippuu liikenteestä. - Toivotaan, ettei se ole tarpeellista. Kiitos.
Oliko todellakin tarpeellista siirtää sänky makuhuoneeseemme?
Lukot ovat uusia. Meidän pitäisi viedä hänet pois sieltä.
Vain muutaman päivän ajan.
Eilenkin kaikki oli lukittu, mutta silti joku pääsi sisälle. Eikö niin?
Niin, se on totta.
Älä kohtele minua kuin idioottia. Uskothan minua?
Sanoinhan jo, uskon.
Miksi sitten sanoit poliisille, että mitään ei tapahtunut?
Koska en nähnyt mitään. Olisiko pitänyt valehdella?
Kunhan vain tuet minua.
- Tuenhan minä, mutta... - Älä sitten puukota minua selkään!
Jos sanot, että siellä ei ollut mitään, se tarkoittaa, että olen hullu.
- Älä paisuttele asiaa. - En niin. Sanon vain kuinka asia oli.
Näin jonkun miehen istumassa lastensängyn vieressä ja sinä et välitä.
Ja tiedätkö miksi? Koska et usko siihen.
Muuten olisit hysteerisempi kuin minä.
- Minäkin kuulin ääniä. - Juuri niin.
- Unohditko sen jo? - En.
- Joten? - Se oli ensimmäinen yö täällä.
- Mitä sillä on tekemistä asian kanssa? - Paljonkin.
Talo on jättimäinen. Olen tottunut vain kerrostaloasuntoon.
Nyt se johtuu talosta, niinkö?
Olen yksin kotona päivät pitkät, joten uskon ennemmin siihen kuin murtovarkaaseen.
Ja tämä? Alatko nyt kertoa ennustustarinoita?
En todellakaan. Katsoin vain tätä...
On uskomatonta, mitä kaikkea nyt tapahtuu.
Kuin kulkutauti.
- Se menee pahemmaksi. - Ehdottomasti.
Niin monet ihmiset joka paikasta. He lähettävät meille kaikenlaista pahaa.
Kuinka muuten voit selittää tämän? Muutama päivä sitten olin käytävällä kahden oven välissä.
Siellä oli mies, slaavilais- moldavialainen ja sanoin hänelle: -
"Hei, ryssä. Mitä helvettiä teet käytävälläni?"
Ja mies alkoi mongertaa jotain. Se ei ole asiani ja sitä rataa.
Mitä teit?
- Otin aseeni. - Ja?
En mitään, hän oli jo lähtenyt.
- Hän etsi tyhjiä asuntoja. - Ehkä hän halusi myös jotain muuta.
Ei. Myöhemmin ovessa oli merkki.
Ne ovat koodeja. He tietävät milloin ja mistä mennä sisään.
On niitä, jotka merkkaavat ovia.
Sitten toiset menevät asuntoihin.
Siitä kirjoitettiin noin kaksi kuukautta sitten.
- Meillä on hälytysjärjestelmä. - Se ei auta.
He pääsevät sisään joka tapauksessa. Ja nyt kun vielä elät rikkaiden seurassa.
Asun missä haluan, ymmärsitkö?
Luuletko, että niillä, jotka murhattiin muutama päivä sitten, ei ollut hälytysjärjestelmää?
Sinulla ei ole aavistustakaan.
- Mitä teet? - Mitä?
Mitä teet?
En mitään, kunhan katselen.
- Kaikki hyvin? - Kyllä.
Sonia.
Sanoin sen jo tuhat kertaa. Auttaako, jos sanon sen vielä uudestaan?
Olen pahoillani. Minulla oli paniikkikohtaus. Tiedätkö mikä se on?
- En ole koskaan ollut niin peloissani. - Tiedän sen.
Miksi teet tämän? En ymmärrä miksi lähdet.
Toisiimme tukeutumisen sijaan pakkaat tavarasi. Uskomatonta.
En halua puhua siitä. Haluan vain, että lapsi on onnellinen.
Ja mitä luulet, että minä haluan? Sonia, kuuntele, puhun sinulle.
- Olisit voinut tappaa meidät. - Hänet. - Kenet?
Sen miehen. Hän makasi vierelläsi sängyssä. Mitä minun olisi pitänyt tehdä?
Odottaa, että hän tappaa teidät molemmat?
Siellä ei ollut ketään.
- Soitan, kun olen perillä. - Ei.
Ei. Älä tee tätä minulle. Pyydän.
Äitini numero on jääkaapin ovessa.
Mitä aiot kertoa hänelle?
Että aioin puukottaa sinut?
Tiedät, että en sano niin.
Anna hänelle suukko puolestani.
Kerro hänelle...
En tiedä. Kerro hänelle, että meillä oli riita.
Kerro hänelle mitä tahansa, mutta älä...
Älä kerro hänelle, että minun oli tarkoitus satuttaa sinua.
- En ole sitä ajatellutkaan. - Mistä sitten kiikastaa?
En tiedä, mutta emme voi jäädä tänne.
- Hän ei palaa takaisin. - Anteeksi?
Mikset sinäkin lähtisi?
- Mitä tarkoitat? - Se on omaksi parhaaksesi.
Kuka olet?
Minäkin menisin. Mutta lapseni eivät anna.
Et saisi lähteä ulos ilman näitä.
Anteeksi. Mennään.
En halua mennä hoitokotiin. Siellä on liikaa kissoja.
Vaatteeni ovat täynnä niiden karvoja.
Hoitokodissa ei ole yhtäkään kissaa. Mutta hän sai sen ajatuksen niistä karvoista.
Ne yrittävät repiä silmäni irti iltaisin.
Älä huoli, kaikki kissat ovat toisessa huoneessa.
- He eivät pääse pois sieltä. - Todellako?
- Tietenkin. - Päästä irti kädestäni.
Tulehan. Mennään.
Suonette anteeksi?
Pystyn kävelemään paremmin ilman tätä.
- Entä jos jalkasi eivät kestä? - Olet ärsyttävä.
- Voinko auttaa? - Tarvitsen huoneen.
- Yhden vai kahden hengen huoneen? - Yhden hengen, kiitos.
Kuinka kauan viivytte?
En osaa sanoa tarkalleen. Kaksi kolme päivää...
Ei sillä ole väliä. Se ei ole ongelma.
- Luottokorttinne, kiitos. - Kyllä, tietenkin.
- Niin? - Hyvää huomenta. Kello on puoli seitsemän.
Kiitos.
Hienoa. Mikä eilen oli?
- Puhutaan myöhemmin, minun on soitettava. - Soitettava?
- Odotin sinua yhdeksään asti. - Hitto, ottelu.
Ja lopulta tein taas kaiken itse. Kuulitko taas ääniä?
Juan, Juan. Tein sen. Olet kirottu.
Voit käydä viihteellä, mutta kerro siitä minulle.
- Selvä. - Ei, se ei ole selvä.
Ensi kerralla erotan sinut.
Se oli vain vitsi. Mene suihkuun, sinä haiset.
Vaimosi heitti sinut ulos ja nyt olet Imperadorissa, vai mitä?
- Kukaan ei heittänyt minua ulos. - Veljeni näki sinut hotellilla.
Vaimoni lähti lapsen kanssa vanhempiensa luokse.
Vai niin. Ja asut hotellissa, koska sinulla ei ole tekemistä sängyssä.
Ota avioero. Hän haluaa vain lapsen.
Kuten minä. Mutta sinun täytyy maksaa. Hän ei jätä sinulle mitään.
Mutta se on sen arvoista. Huomaat kyllä.
Garcia, minulla on paljon töitä.
Mikä nyt? Sinä saat kiusata, mutta minä en?
Kuuntele, kusipää. En ole eroamassa, ymmärrätkö? Olen yhtä rakastunut kuin ennenkin.
Kaikki on ennallaan!
Mitä vittua...
- Onko tämä sinun? - Kuka olet? Antonio? Olen sanonut, etten halua nähdä sinua.
Hän luulee kaikkia täällä lähistöllä asuvia pojakseen.
Puhuimme eilen. Miksi ripustit tämän ovelleni?
En se ollut minä. Se oli yksi noista.
Miksi sanoit, että minun pitäisi lähteä? Mitä talossa tapahtuu?
Hän leikki siellä pienenä. Hän on kertonut sen tarinan useita kertoja.
Ole hiljaa, tämä ei kuulu sinulle.
Se on totta. Huhujen mukaan se, joka astuu taloon, on ikuisesti tuhoon tuomittu.
- Kerro hänelle radiosta. - Kiinnitä huomiota radioon.
Tietojeni mukaan siinä ei ole edes paristoja.
Älä välitä, olemme vanhoja. Kaikki vanhat ihmiset ovat hulluja.
Ottakaa varas kiinni!
Saimme hänet. Kuka hän on?
- Se en ollut minä. - Pitäisikö soittaa poliisi? - Kyllä kiitos.
Ei poliisia. Minulla ei ole mitään papereita. Työskentelen täällä.
- Hiljaa. - Ottiko hän laukun?
Ei. Hän kävi talossa aikaisemmin ja nyt hän odotti oven edessä.
- Oliko se varmasti hän? - Kyllä oli. Ovatko he tulossa?
Näyttävät mainoksilta.
Työskentelen täällä joka päivä. Kysykää vaikka muilta asukkailta.
- Hei. - Hei, miten voit?
Et tiedäkään kuinka kovasti haluaisin päästä täältä pois.
Miksemme menisi muualle ja aloittaisi alusta?
Oikeasti?
Ei, en tiedä. Ellei se johdu talosta, se johtuu minusta.
Olen hermoillut hieman viime aikoina.
- Luuletko, että olen murhaaja, jolla on puukko? - En, vaan idiootti, jolla on puukko.
- En pystynyt ajattelemaan selvästi, se oli outoa. - Parasta olisi unohtaa koko juttu.
Ei kokonaan. Milloin menemme Venetsiaan?
Otan ensi kuussa kolme päivää vapaata töistä ja me kaikki menemme yhdessä.
- Varmasti? - Kyllä, varmasti.
- Joten näemmekö huomenna? - Kyllä näemme. - Pusi pusi.
Puhumme mukavasta huoneistosta, joka näinä huonoina aikoina on edullinen.
- Puhumme erikoistarjouksesta. - Voisimmeko puhua?
- Odota kunnes olen vapaa. - Myit minulle talon.
Muistan, pariskunta, jolla on lapsi. Odota hetki.
Ei, minun täytyy puhua nyt kanssasi.
- Me olemmekin valmiita. - Paritalojakin on varmaan vapaana.
- Ei sillä ole väliä. Tulemme joku toinen kerta - Kiitos.
Talo oli loistavassa kunnossa.
- Kyse ei ole siitä. - Hyväksyit hinnan.
- Kuka omisti talon aikaisemmin? - Anteeksi kuinka?
Kuka talossa asui?
Myyminen on laillista, et voi valittaa mistään.
Etkö kuule? Kuka asui talossa aikaisemmin?
Minulla on oikeus saada tietää se tällaisessa tilanteessa.
Selvä. Hankin sen tiedon huomiseksi.
- Poistu nyt - Ei, ei huomenna. Nyt heti.
Katso ne hemmetin tiedot niin häivyn.
Tai tapahtuu jotain sellaista, mitä et tule koskaan unohtamaan.
Ethän halua sitä?
- Maakirjamerkintä. - Niin.
Ei ole velkoja tai mitään. Kaikki on kunnossa.
Tarkistamme sen ennen kuin myymme.
- Talo myytiin viidesti viimeisen kolmen vuoden aikana. - Niin, se on normaalia.
- Kuulostaako se sinusta normaalilta? - Niin käy joskus.
On taloja, joita ihmiset ei vain halua. Hinta riippuu siitä.
Tiesit, että hinta oli erittäin alhainen sillä seudulla. Etkö huomioinut sitä?
- Ranskalainen, englantilainen ja espanjalainen prinssin häissä. - Anna olla.
Olit ennen erilainen.
- Ei selityksiä. Kerro, teitkö sen vai et. - En. En edes tiedä mitä minun olisi pitänyt tehdä.
Selvä, olet siis pihalla. Tämän piti olla valmista tänään. Missä ajatuksesi on?
- Minun on puhuttava Domingolle. - Äänistä? - Niin, äänistä.
- Sinulla on huumorintajua. Taas jauhat äänistä? - Anna Domingon numero, niin en kerro mitään.
- Heittikö vaimosi sinut oikeasti ulos? - Ei, se ei ole totta.
Mikä sinulla on?
- Onko kyse rahasta tai muista ongelmista? Autan sinua. - Kiitos, tiedän sen.
Se on tässä. Hän on sairas, eikä vastaa puhelimeen.
- Mitä? - Kauan olemme tunteneet toisemme?
Mistä minä sen tietäisin? Kymmenen vuotta?
Oletko huomannut, ettemme ole puhuneet muusta, kuin jalkapallosta?
Parempi niin.
- Hei! Onko Domingo kotona? Olen lehdestä. - Tietenkin. Hän ei lähde ulos.
Hän nouti ennen lehden alakerrasta, mutta ei enää. Hän lukee sen Internetissä.
Sähköpostitse. Hän sanoo, ettei hänen tarvitse puhua enää kenellekään.
Tule sisään.
Olen melkein valmis. Sanoin Charolle, että hän saa sen tänä iltana.
Ei ollut tarpeellista lähettää ketään.
En ole täällä lehden takia.
- Etkö? - En. - Vaan?
- Se on melko hölynpölyä. - Olen varma siitä, mutta olet jo täällä.
Jose sanoi sinun olevan paras sellaisissa jutuissa.
- Millaisissa? - Parapsykologiassa.
Paska tapa tienata rahaa. Mitä haluat tietää?
Onko mahdollista, että kamera ottaa kuvia, joita silmämme ei näe?
- Mitä kuvia? - Ihmisistä, esineistä.
- Meediokuvia? - Siksikö niitä kutsutaan?
70-luvulla, mutta ne kaikki olivat kameratemppuja.
Lehdet rakastavat sellaisia juttuja. Jos sinulla on jotakin, josta voisimme saada jotain irti...
- Se kävisi kaupaksi. Liittyykö se aaveisiin? - Liittyy.
Parkuvatko ne? Valittavatko? Laahustavatko ne lattioiden poikki?
Mies tappoi naisen ja lapsen lastensänkyyn.
- Näitkö tai kuulitko sen? - En, se on...
Se ei tapahdu oikeasti. Se on idea kesän lisälehteä varten.
- Novelli. - Niin, Sci-Fi. Lukemista rannalle.
- Toki. Sitä kutsutaan immanentiksi. - Anteeksi?
Asioita, jotka toistavat itseään uudelleen ja uudelleen tietyssä paikassa. Sitä tapahtuu usein.
Uskotaan, että asiat, jotka vapauttavat paljon energiaa, kuten vihaa ja tuskaa -
- ylittävät rajan helpommin. - Minkä rajan?
Sen, joka on maailmojen välissä.
Tiedän tämän kuulostavan vaaralliselta. Oletko kuullut Schrödingerin paradoksista?
- En. - Etkö? Kvanttifysiikkaa.
Kissa istuu laatikossa. Ja sitten on hiukkanen, -
joka tappaa kissan 50 prosentin todennäköisyydellä tunnin sisällä.
Niin kauan, kun laatikko on suljettu, miten voi tietää onko kissa kuollut vai elossa?
- En tiedä. - Kukaan ei tiedä.
Itse asiassa, kissa on kuollut ja elossa samaan aikaan.
Henkilö, joka avaa laatikon, päättää kumpi on totuus.
- En ymmärrä mitään. - Ihmiset eivät ymmärrä mitään.
Nuo ovat vain arvailuja. Mutta kvanttifysiikka vei ihmisen kuuhun.
Se on tosiasia. Kuten sinä ja minä, tai tämä viski.
Tarkoittaako tuo, että voisimme olettaa rinnakkaistodellisuuksien olevan olemassa?
- Ei kiitos. - 50-luvulla kyllä. Nykyään kukaan ei usko tuohon.
Uskon vain näkemäni, enkä halua nähdä mitään. Parapsykologi sanoisi, -
että sen talon tapahtumat ovat murtuma mahdollisuuksien välissä.
Yksi niistä tapahtuu uudelleen ja uudelleen: Mies, joka tappaa vaimonsa ja lapsensa.
Joka päivä. Samaan aikaan, ikuisesti.
- Mitä on tehtävissä sen lopettamiseksi? - Ei mitään.
Voit katsoa, muttet vaikuttaa.
Jos yrität pelastaa kissan, päädyt lopulta itse laatikkoon.
Ei mitään. Tietokoneelta ei löydy mitään vuoden 1930 jälkeistä.
- Jos jossakin on tietoa, niin täällä, missä mikään ei ole digitalisoitu. - Miksi ei?
Älä muuta sano. Ole varovainen, ne ovat ainoat kopiot.
- Kerro minulle mitä etsit. Autan etsimään. - En tiedä mitä etsin.
Tai tiedän. Etsin rikosta, mutta täällä ei ole mitään.
Olisiko täällä jotakin?
Ikkuna muurattiin umpeen.
Sonia?
Sonia, oletko se sinä?
Tämä on Juanin ja Sonian vastaaja. Jätä viesti äänimerkin jälkeen.
Oletko siellä? Jos olet, niin voisitko vastata puhelimeen.
Soitin lehden toimitukseen, etkä ole ollut siellä.
Mitä on meneillään? Mikset halua meidän tulevan takaisin?
Se ei toimi näin. Mitä oikein odotat minun ajattelevan?
Ensiksi olet kuten ennenkin, mutta hetken päästä olet täysin tuntematon.
Meidän pitäisi puhua jollekin, joka osaa auttaa meitä.
Ehkäpä psykologin kanssa. Etkö todellakaan ole siellä?
En tykkää puhua tälle laitteelle. Tulemme kotiin.
- Hei. Haluaisin... - Onko jokin hätänä? Oletko kunnossa?
- Kyllä, olen kunnossa. - Entä lahja? - Lahja?
- Kamera sekä näyttö ystävillesi. - Ai se. Se oli täydellinen lahja.
- Haluaisin toisen. Toisille ystäville. - Selvä.
- Ole hyvä. - Kuinka monta näitä teillä on?
Minun täytyy katsoa varastosta.
- Otan kaikki, mitä teillä on. - Kaikki? - Et tiedäkään, kuinka monta ystävää minulla on.
Olet täällä. En ole hullu. Tämä ei ole unta.
Mitä tämä kaikki on? Kuka asuu talossani?
Hei.
- Mitä asiaa? - Olin siellä.
Olin väärässä. Minä olen murhaaja, ymmärrätkö?
Mistä oikein puhut? Kuka olet?
Juan sanomalehden urheiluosastolta. Olemme jutelleet. Muistatko?
Schrödingerin paradoksi. Kissa, ei kuollut, eikä elävä.
- Niin, se novelli. - Juuri niin. Entä, jos päähenkilö ei näe menneisyyttä?
- Mitä? - Avasin laatikon.
Olen kissa. Se ei ole menneisyyttä, vaan tulevaisuutta.
Olet nähnyt itsesi rinnakkaistodellisuudessa? Tarkoitan novellisi päähenkilö.
- Niin. - Nyt olet peloissasi, että olet nähnyt tulevaisuuden. Oman tulevaisuutesi.
Mitä muutakaan se voisi olla? Sinun täytyy auttaa minua.
Rauhoitu. Se on vain novelli. Etsi toisenlaista loppua.
Kuinka? Kuinka voin muuttaa jotain, mitä olen nähnyt?
Olet nähnyt yhden mahdollisuuden. Et muuta.
Ymmärrätkö? Kuvittele, ettei maailman- kaikkeus olisikaan yksi todellisuus, -
vaan loputon määrä todellisuuksia. Rinta rinnan.
Sinä ja minä olemme yhdessä niistä. Siitä syystä puhumme toisillemme.
Ympärillämme on kuitenkin lukuisia todellisuuksia, joissa emme koskaan edes tutustu.
Tai sitten vihaamme toisiamme, tai meitä ei edes ole olemassa.
- Kaikki oli samoin, mutta kuitenkin eri lailla. - Tärkeintä on olla avaamatta laatikkoa uudelleen.
Kun menet sinne, joku muu voi tulla ulos sieltä.
Tiedät, kuinka avata tämän maailman. Heitä avain pois ja unohda koko juttu.
Heittäisin avaimen pois?
Juuri niin.
Juan?
Kulta. Hyvä, kun tulit. Olen ikävöinyt sinua kovasti.
- Niin mekin sinua. Oletko kunnossa? - Kyllä. Se on nyt ohi.
Viimeinkin.
- Mitä tämä kaikki on? - Ei mitään. Vain roskia.
- Siivoan ne pois. - Mihin käytit kaikkia näitä näyttöjä?
Tämä on erittäin tärkeää, älä kysy minulta mitään siihen liittyen. Sopiiko?
Haluan, että unohdamme sen täysin.
Unohdamme nämä päivät, kuin mitään ei olisi koskaan tapahtunut.
Luota minuun. Kaikki on hyvin.
- Aloitamme alusta? - Juuri niin.
- Uusi alku. - Haluan vain kaiken palaavan entiselleen.
Kaikki palautuu ennalleen. Lupaan sen.
- Tiedätkö yhden, missä... - En, se ei kiinnosta minua. Minä kerron sinulle yhden.
Mikä tekee tomaatista ja perunasta samanlaisen?
- En tiedä. - Kummatkin ovat punaisia, paitsi peruna. Muista se.
- Mikä se on? - Pieni lahja anteeksipyyntönä.
Oletko hullu, kun tulet sisään sen kanssa? Tiedätkö, mitä he ajattelevat?
Tietenkin. He ajattelevat meitä rakastavaisina. Suutele minua, tumma kuningattareni.
Mitä olet tekemässä, senkin homo? Menetit järkesi lopullisesi!
Charo, tuo minulle kuitti tästä pellestä.
Älkää näyttäkö niin tyhmiltä. Palatkaa töihin.
Se on jo ohi. Anna pyyhe minulle.
- Ei, vaan hänen pyyhkeensä. - Tämä on yhtä puhdas.
- Kuka tietää, kuka sitä on käyttänyt. - Tässä. Kaikki sujuu, kuten haluat.
Tietenkin. Emme halua kuivata itseämme isän pyyhkeeseen, emmehän?
Täynnä karvoja sekä kaljan hajua.
Minä vien hänet. Tule tänne. Noin, aivan kuin kuningas.
Nyt juomme ison pullon.
Pieni tarina, minkä jälkeen nukkumaan.
Onpas vauvoilla mukavat oltavat.
Juan, mitä oikein teet? Mitä ajattelit?
- En tiedä. - Keskity. Varsinkin pojan seurassa.
Jos sinun pitää työskennellä, niin ole hyvä. Teen tämän mieluummin yksin, -
- jos et keskity meihin. - Olen pahoillani!
- Mistä tämä tuli? - Mikä se on?
Se oli sohvapöydällä. Mistä se tuli. Se ei ole lelu.
- Juan, jätä minut rauhaan. - Laitoinko minä tämän sinne?
- Mistä minä tietäisin? - Katso minua!
Tulin puoli tuntia sitten, enkä pannut tätä sinne.
Pilailetko?
Sonia. Et nähnyt minua. Olin ulkona koko päivän.
En nähnyt sinua, koska olit huoneessasi koko päivän.
Etkö muka soittanut puheluita ja kirjoittanut koko illan?
Et näytä voivan hyvin.
Laitan sinulle päivällistä.
En jaksa uskoa tätä.
- Mitä sinä täällä teet? - En saanut unta.
Pojan takiako?
Pieni viskipaukku hunajan kanssa tekee ihmeitä.
- Tässä on pelaajien haastattelut. - Emme laita niitä juttuun.
- Teemme koko sivun Ronaldosta. - Milloin se päätettiin?
- Eilen. - Miksi et kertonut minulle?
Hitto, soitin sinulle eilisiltana.
- Soititko eilisiltana? - Soitin.
Niin tietysti. Mehän puhuimme siitä.
Juan, pidä huolta itsestäsi.
- Sonia, minä täällä. - Niin.
Kuka olette?
Älkää satuttako perhettäni, rukoilen teitä.
Emme ole tehneet mitään. En enää kestä tätä.
- Mitä haluat minusta? - Mitä te haluatte?
Jättäkää meidät rauhaan. En enää jaksa tätä.
- Sonia? - Pikkuinen on nukkumassa. Teen nuudeleita.
- Me lähdemme. Hae lapsi. - Mitä? - Hän on täällä.
- Kuka? - Hän.
- Ei enää, ole kiltti. - Pelkään, että se on totta.
Minä avasin oven. Mitä oikein teet? Etkö kuuntele minua?
Hän on meidän maailmassamme. Hän ylitti rajan, kuten minä.
Hän yrittää rikkoa luottamuksesi minuun. Sinun pitäisi uskoa minua häneksi, mutta en ole.
- Älä tee tätä minulle, ole kiltti. - Se on totuus.
Hän vihaa sinua kuollakseen.
- Älä tule lähemmäs. - Älä tee tuota.
Älä tee tuota, kulta. Haluan viedä sinut pois täältä.
Tiedät, että antaisin vaikka henkeni puolestasi.
Juan. Jos et lopeta, vannon, että soitan poliisille.
Rauhoitu. Olen kunnossa. En halua sinulle pahaa.
Sinun pitää vain ymmärtää tämä. Emme voi leikkiä enää näin.
Hän yrittää sekoittaa meidät. Hän on tehnyt sitä jo pari päivää. Hän leikkii kanssamme.
En ymmärrä. Täällä ei ole muita kuin sinä!
Vain sinä!
Hitto, se on totta.
- Tämä on minun syytäni. - Eikä ole.
Olet sairas.
Lähde nyt, ole kiltti. Pelotat minua.
Tehdään näin:
Menen yläkertaan, sopiiko?
Haen pojan ja häivymme.
- Et koske poikaan. - Hyvä on, mutta meidän pitää häipyä täältä.
Tapan sinut, jos kosket häneen.
- Lähdetään. - Ei. Pysähdy!
Vannon, että tapan sinut!
Hän vei pojan.
- Minne? Missä poika on? - Hän vei pojan.
Minun täytyy palata. Se on ainoa keino. Minun pitää mennä ennen poliisien tuloa.
- Missä lapseni on? - Minun täytyy palata sinne.
Olen pahoillani.
Anna anteeksi!
Sulje ovi.
- Missä poikani on? - Älkää hätäilkö. Poikanne on kunnossa.
Missä poikani on?
- Olen pahoillani. - Enkö sanonut tuovani hänet takaisin?
Olin niin peloissani.
Lähdetään. Minulla on kylmä.
- Juan, kätesi. - Mitä?
Haava. Missä se on?
Missä se on?
Juan! Hän ei ole Juan!